summerhunter skrev 2013-04-07 22:27:54 följande:
K girl: på sättet du ger kommentarer så anar jag mycket kunskapsinhämtande och många timmars träning...? Stämmer?
Jo, det kan man väl säga. Min man var, som jag tidigare nämnde, också sen. Skillnaden är väl den att man vid slutet av sjuttiotalet inte var fullt lika medvetna som man är nu. Men, det där har ju suttit i bakhuvudet och jag började läsa ganska tidigt om språkstimulans. Sen hade jag en ordentlig krisreaktion när vi varit hos logopeden för en första bedömning, när han var 2,5. Hon trodde att alla områden var påverkade, även förståelsen som vi var helt säkra på att han hade. Och då läste jag allt jag kunde komma över.
![]()
Med träningen är det lite si och så. Vi har varit duktiga med stödtecken, men sonen tycker att det är rätt trist med övningar, så där har vi liksom fått hitta vår egna modell.
jordgubbe0812 skrev 2013-04-08 07:33:04 följande:
Gällande språkstörning/språkförsening så säger nog många olika. Vår logoped säger att språkförsening är en beskrivning över nuläget medan språkstörning betyder att detta problem kommer följa individen för resten av livet i någon form.
Språkförsening är svårare att bli av med ju fler delar som är påverkade (förståelse, uttal, grammatik, ordförråd osv) och ju högre upp i åldrarna problemen kvarstår. För ju högre upp i åldrarna du kommer ju mer minskar chansen för att plötsligt komma ikapp.
Har man problem vid 7 års ålder har man ofta problem resten av livet i någon form.
Jo, jag får också den känslan. Den första logopeden sonen träffade sade just det, men logopeden som gjorde utredningen säger att han har en expressiv språkstörning samtidigt som hon säger att hon inte kan veta om det kommer kvarstå eller ej.
Mercurialis skrev 2013-04-08 08:33:00 följande:
När sonen leker med jämnåriga och äldre barn får han tyvärr höra att han "pratar som en bebis" och att han "är en bebis" och det gör mig ledsen. Till saken hör att han är liten för sin ålder vilket kopplat med hans otydliga tal gör att han verkar yngre än vad han är.
Vad ledsen jag blir när jag läser om hur barn med språksvårigheter behandlas! Vi har haft en enorm tur med förskola - vi väntade iofs med att skola in honom tills han fick den platsen - men det funkar vad jag vet jättebra. De andra barnen förstår och tolkar honom. Men vi har också problem med att andra "daddar" honom. T ex vikarier, eller folk som inte träffar honom ofta, till och med farmor och mormor. "Vill han ha blåbärssylt eller hallonsylt?" - fråga honom! Somliga pratar med honom som om han vore 1,5.